Se lige de svampe!
- Sikke en stemning. - Hvor er det altså spændende.
Se lige det vand.
Hvor er det primitivt.
Se dér!
- Hvor ulækkert! - Mine sko er ødelagte.
Sandaler! Håndlavede sandaler!
Vi kan ikke give dig det lån, Maria. Du kan knap nok betale af på huset.
Kan du ikke se, at vi har travlt?
Kom nu, Rosanna. Vincenzo har det hårdt i USA, -
- og han kan ikke sende penge hjem.
- Hvorfor mon han har det hårdt? - Han er jo en flot fyr.
Sagen er den, at han har brækket benet og ligger i sengen.
Har han også brækket fingrene? Han har jo ikke ringet i ni måneder.
Hvad mener du? Min telefon er blevet afbrudt.
Sikkert.
Har du en pincet?
- Har du selv lavet dem? - Nej, det har min mor.
- Hvad koster de? - 20 dollar.
Jeg tager dem her.
Iolanda, hvis jeg får noget Biofiber, bliver mine sandaler et hit.
Jeg skal give dig hit.
Glem dog de sandaler og tag dig af dit hus.
Det var derfor, min søn rejste.
Han rejste, fordi han er en kunstner, som ingen her forstår.
Og du kalder dig hustru? Og mor?
Jeg arbejder med mine hænder. Sandalerne giver os brød på bordet.
Det var derfor, min søn rejste. Du har taget min søn fra mig.
- Glem hende! - Hun er skør!
Vincenzo elskede de her pølser. Og nu er maskinen i stykker.
Jeg smider det bras i havet.
Præsidenten holdt en historisk tale. Gentag,
Præsidenten holdt en historisk tale. Gentag.
- Godmorgen, don Peppino. - Hvad vil de så tidligt?
- Kager og champagne, som De bad om. - Senere.
- Jamen De sagde ... - Senere!
Du ved godt, jeg skal have alle Marias breve.
Skal man høre fra andre, at du mangler penge?
Hvor meget?
Det, du synes er passende.
Når sæsonen er forbi, får du dem igen.
Jeg ved lige præcis, hvad du har brug for.
Du har brug for en ægtemand.
Jeg har en mand.
Er rotterne en gave fra ham?
En ordentlig mand ville aldrig efterlade en kvinde under de forhold.
Tænk over det.
Jeg er den eneste, der vil tage mig af dine skarnsunger.
Med en enkelt dødsattest kan du glemme alt om din gæld.
Jeg sætter naboen på gaden, river en væg ned -
- og åbner et supermarked, hvor du kan sidde ved kassen.
Hvad siger du?
Du er heldig, at du har sådan en smuk krop.
Hør her, alle sammen! Nu skal vi feste!
Maria og jeg skal giftes! Det bliver et kæmpe bryllup!
Hvad laver du? Jeg har allerede en mand.
Jeg har allerede en mand! Og han kommer tilbage!
Hvad fanden laver du? Den har kostet tre millioner lire.
Tre millioner? Kom!
Derovre!
Så skynd dig!
Dér er den! Få den unge væk!
Din tøjte! Jeg smider dig ud!
Du kan beholde din rotterede! Vent bare, til Vincenzo kommer hjem!
Slip mig, jeg gør ikke noget!
Du skal få lov til at æde de rotter til morgenmad!
Jeg har solgt dem.
- Hvor meget er 400 dollar? - 364 euro.
Det er til skolebøger!
- Måske er det nok. - Til hvad?
Kom.
Engelsk! Det vil far gerne have.
- Hvordan siger man pipi? - Vand.
- Mor, jeg skal vande. - Ja, det gør vi senere.
Nu skal vi finde ud af, hvor far bor.
Pas dog på!
Det må du virkelig undskylde.
- Mor, jeg skal vande. - Ja ja.
Det er min mand, Vincenzo.
Vi er kommet for at hente ham hjem igen.
Han elsker bøffelmælksmozzarella.
Det her er til mine sandaler.
- Jeg skal altså sådan. - Et øjeblik, skat.
Ved du for resten, hvor der ligger en stofbutik?
Jeg skal have fat i noget Biofiber.
Ved du det?
Nå, ikke?
Tak.
Kom.
Jeg sagde det jo.
Ud!
Bor far her?
- Undskyld, kender du den gade? - Ja, det er derhenne.
Vincenzo!
Hvorfor gav far os en forkert adresse?
Vi har nok bare misforstået hinanden.
Vincenzo!
- Er det den rigtige adresse? - Ja.
Har du set ham her?
Her boede vist engang en mand, men jeg har aldrig mødt ham.
Måske på restauranten 'O Fish de Napule.
- Hvem er det? - Min mand. Skulptøren Vincenzo.
- Hvem? - Vincenzo Scocozza.
Han er ikke berømt endnu, men han sælger mange skulpturer.
Han har arbejdet her i to år.
Hvem siger det?
Hvad mener du? Kender du ham ikke?
Nej.
Vil du være venlig at gå?
Hørte du, hvad jeg sagde?
Du kiggede nok ikke ordentligt. Han hedder Vincenzo.
Tror du, jeg er blind? Jeg kender ham ikke. Basta!
Hvem er det, Gaetano? Vi har travlt.
Gå nu. Jeg har problemer nok i forvejen.
Hvad laver du derinde?
Ud!
Ud! Toilettet er kun for kunder!
- Hvad vil hun, far? - Ud!
Mor, altså, jeg gider ikke have din billige læbestift på mig.
Raúl, stjæler du mad?
Det var bare prosciutto.
Forærer du maden væk? Tror du, det er et folkekøkken?
Hører du efter, din cigarrygende Castro-fan?
Husk på, at du er gæst her i landet!
Er du klar over, hvad det koster? Det er importeret!
Hun er jo alene med børnene.
Tilbage til arbejdet.
Kufferten!
Og tag den her med!
Raúl!
Undskyld, signorina!
- Ind med dig, eller du er fyret. - Jeg siger op.
Glem ham. Han er lige så uduelig som den kvindes mand.
Og jeg stjæler ikke engang mad, når jeg er sulten.
Det ved jeg godt, skat.
- Kender du hendes mand? - Ja da.
Han hænger altid i den bar derovre.
- Der har jeg aldrig været, mor. - Det ved jeg godt, lille skat.
Giv mig et stykke tiramisu, mor.
Señorita! Señorita!
Du skal ikke røre mig!
Din kuffert.
Hvis du får brug for noget, bor jeg ved siden af kirken.
Jeg har ikke brug for noget.
- Du kender vel ikke ham her? - Prøv i restauranten.
Hvor?
Dér.
- Kender du en Vincenzo Scocozza? - Jeg kender ikke nogen.
Ud med dig! Og tag den dér med.
Det er koldt, mor.
Lukker du mig ikke ind?
Velkommen.
Hvad er det for et sted?
Jeg får lov at bo her mod at holde orden på bøgerne.
Vi har brug for et sted at sove i nat og i morgen nat og i overmorgen.
Vi skal med flyet hjem til Italien på onsdag. Her er billetterne.
- Hvis du vil have min seng ... - Du skal ikke røre mig!
Ciro og jeg har ordnet mænd, der var større end dig.
Ikke sandt, Ciro? Ciro?
No problemo.
Politiet? 112 ... 112.
I den mundering ligner du ikke nogen mand.
Tak for hjælpen. Jeg hedder Maria.
Raúl. Hyggeligt at møde jer.
Godnat.
Kære Maria. Gid du kunne se, hvor smuk denne by er.
Her forstår folk os. Ikke som de tosser derhjemme.
Jeg sælger en masse skulpturer, -
- så I kan snart komme herover og væk fra den rådne ø.
Men I må lære engelsk. Det er nødvendigt herovre.
Der er for resten sket noget, -
- men det fortæller jeg om en anden gang.
Det fortæller jeg om en anden gang.
Du skulle prøve yoga.
Træk vejret.
Lykken kommer ikke af sig selv.
Livet er fuld af smukke ting.
For eksempel ...
Se deroppe.
Er du klar over, at remmen er knækket?
Hold den her.
Er du homoseksuel?
Jeg ville gerne hjælpe, men jeg skal finde mig et job.
I skal nok finde ham. Held og lykke.
Nu går vi ud og finder far.
Babyer skal have D-vitamin, når de er fem måneder gamle.
Bruger du stadig dem? Prøv dem her.
De absorberer bedre. Og så er de miljøvenlige.
Det er ikke alle kvinder, der kan gå hjemme med børnene.
Vi har jo vores egen karriere og tjener ofte mere end vores mand.
Hvis vi da har en.
Det er jo ikke let at finde sig en mand.
Hvorfor så ikke leje en?
Børn har jo brug for en mand, -
- og vi har alle nationaliteter repræsenteret.
Hvis børnene kan lide ham, kan du leje ham igen.
Øjeblik.
Kom her og sæt dig ned.
Citer mig bare i artiklen, og få den ud i en fart.
Hej, Sonya.
Jeg har brug for et job.
Jeg troede ellers, du ville invitere mig ud.
Nej ...
Jeg har også en veninde, som har brug for et job.
Ser hun godt ud?
Hold så op!
Køb nu ikke stoffer.
Lucetta, sandwich.
Fandt I ham?
Syv doller i timen for at dele dem her ud.
- Hvor mange? - Hvad mener du?
- Hvor mange skal jeg dele ud? - Så mange, som du kan.
Hvad laver du?
Færdig.
Du skal gøre reklame for firmaet.
Jeg arbejder for dem, og de stoler på mig.
De lejer mænd ud til enlige kvinder.
Mænd til enlige kvinder?
Værsgo.
Til at flytte møbler eller et køleskab.
Eller passe børn.
- Syv dollar? - Ja.
Jeg tager ikke sådan en på.
Demonstrerer I, eller hvad? Væk med jer!
Prosciuttoen smagte bedre.
Lej en mand.
- Patricia. - Tak, søde.
Hvordan skal jeg forklare det?
Man kan forvandle alting til kunst.
Et stykke træ eller noget affald.
Hvor glokalt.
Det rene liv kastes ud i det kaotiske univers.
Det er mere end glokalt.
Jeg er en provokatør.
Det her er et forsøg på at afmystificere kunsten -
- som noget for den kulturelle elite.
Interessant.
Jeg mener, man bør købe kunst, ligesom man køber tomater.
- Hvilken en var det, du ville købe? - Den dér, tror jeg.
Hvem vil have champagne?
Et udsøgt valg.
Hvad skal du med de løbesedler? Kan du komme ud?
- Må jeg få et stykke kage? - Afgang!
Lej en mand.
De vejer ingenting.
Jeg siger det til min mor.
Ciro, hvad vil han?
Se, Charlene.
- Jeg har solgt en skulptur. - 175 dollar?
Vi skylder tre måneders husleje.
Jeg forbander den dag, jeg mødte dig.
Bibi, kom herhen.
- Jeg stod lige her. - Ja, men byen er fuld af galninge.
- Find et rigtigt arbejde. - Lidenskaben er min løn.
Vinnie sælger følelser.
I dag er en særlig dag, hvor vi bør hygge os.
- Ikke sandt? - Jo.
Desuden er Vincenzo en bedre far end min rigtige far.
Tillykke!
Vi har ledt efter dig i tre dage.
Tillykke!
- Hvem er manden? - Kan du ikke kende far?
Han har jo ikke overskæg.
Jeg har været så bekymret og skrevet en masse breve.
Hvad mener du?
Det er da mig, der har skrevet en masse breve.
Vincenzo.
Hvem er de børn, og hvem er hun?
Fortalte jeg dig ikke, at min kusine ville komme?
Nej.
- Hvem har fødselsdag? - Papa.
Papa?
Du kender de store, italienske familier.
Jaså.
Jeg hedder Charlene. Hvad hedder du?
- Hvad sagde du? - Ingenting.
Hvem er du?
Jeg er hans kone.
Det betyder moglie.
Ja, moglie.
Lad mig nu forklare ...
Det var mig, der burde besvime.
Maria?
Maria!
Hvorfor skal du altid så højt op?
Du ved godt, jeg har højdeskræk.
Nu skal du bare høre:
Selveste Francis Wollack har sagt til mig, -
- at jeg er post ... Antipost ...
Transavantgardist!
Han vil have mig til at udstille i New York!
Jeg ved godt, hvad han er ude på.
Tror du, han er ...?
Nej, men han er i hvert fald en dygtig skulptør.
Hvem skal så hjælpe mig med sandalerne?
Glem de sandaler. Jeg tager dig med til Amerika!
Maria!
Vent, Maria!
Du må ikke efterlade mig her.
Jeg er færdig med kunstnere.
Jeg har brug for en praktisk mand.
Du har ikke tjent noget i månedsvis, og du skylder mig for brylluppet.
- Jeg sparer op. - Til hvad? Du har jo dit Green card.
Hvorfor stolede jeg også på dig? Det her er en katastrofe.
Jeg troede, I italienere værnede om familien.
Men to familier?
Har jeg fortalt dig om min tvillingebror i Napoli?
Og det er så din syge mor, som du besøgte til jul?
- Nu skal jeg ordne den. - Du har ordnet mere end nok!
Du har ingen penge og ingen idealer.
Det plejer fattige kunstnere ellers at have.
Jeg har kærlighed.
Charlene!
Ciro slog mig med dukken.
Lige hvad der manglede.
Hvad nu?
Må jeg gøre det?
- Hvad gjorde du ved hende? - Far, jeg fik 13 i matematik.
Det har jeg aldrig fået.
Lad mig se engang.
Rejser du tilbage til Italien?
Jeg har måske nok klokket i det, men jeg forfulgte bare min drøm.
For os alle sammen.
Tal for dig selv.
Jeg har ikke bedt dig sætte ild til mine gardiner.
Vil du ikke gerne have en berømt far?
Vil du ikke?
Det er et spørgsmål om dage. Om timer.
Ciro.
Kan du huske den pris, jeg modtog i Procida?
Din skulptur blev brugt som lotteripræmie.
Nå ja ...
Bibi, fortæl dem om fremmødet ved min sidste udstilling.
- Der kom otte personer. - Nej, tolv.
Er du virkelig gift med hende?
Se dog de hæle. Hun ligner jo en luder.
Du har vist fået det bedre, så jeg har et forslag.
Skrub tilbage til Italien!
Er det hans barn?
Det rager ikke dig.
Selvfølgelig er det hans barn.
Jeg hedder Paul Parmisan, og du skal bruge penge.
Parmi ...
... risteren.
Verdens første brødrister til mikrobølgeovne.
Den rister bødet indeni.
Og udenpå.
Og den rister begge sider.
Fortæl dem om den, lvana ... lrina.
Rist uden frygt.
Alle brødristere rister jo begge sider.
- Hvem har skrevet det ævl? - Det har du. Er vi snart færdige?
Jeg kom endelig igennem.
Charlene, har du født ungen?
Så pres dog! Hvornår er du tilbage på arbejde?
Snart, Paul.
Og om et par måneder er jeg slank igen.
Ja ja.
Men det ender altid med brystpumper, bleer og syge børn.
De kommer aldrig tilbage.
Desuden har jeg ansat en ny model.
Hvor er den skulptur, du har lovet mig?
Den her har ligesom tabt magien.
Auraen.
Den bringer ikke lykke.
Jeg har kun solgt tre brødristere.
Du skal nok få den anden.
Skaf mig den lykkestatue!
Det var hundekoldt i det skur. Hvor skulle jeg gå hen?
- Og så blev hun gravid. - Hvornår blev I gift?
Når jeg vidste, at barnet havde det godt, -
- ville jeg tage tilbage til Italien.
Giv mig det. Det er en souvenir.
Hold så op, Picasso!
- Jeg vil hjem, mor. - Det vil jeg også.
Vi bliver her ikke.
Jeg har fået ring i øret ligesom dig.
- Knægten dér leder vist efter dig. - Pas dig selv.
Francis Wollack! Kan du huske mig?
Egentlig ikke.
Nu skal jeg.
Jeg har kimet dig ned. Jeg er Vincenzo Scocozza.
Posttransavantgardisten fra Procida ... Napoli.
Javel ja.
Kan du ikke huske mig, Francis?
- Hvad hedder den? - Dovendyr.
Det kalder Vincenzo den, fordi den altid sover.
Er Vincenzo også din far?
Så er vi en slags søstre.
Og du kalder dig kunstner!
Fjern dine ting!
Så kan du vaske op igen, din idiot!
Jeg vil se datoen.
Slip så!
- Jeg er hans kone. - Det er jeg også.
Se nu, hvad du har gjort!
Jeg skal nok betale for rammen.
Det er alt for tidligt. Vincenzo!
Hvordan tilkalder man en ambulance?
- Jeg mister ham! - Nej, du gør ej.
Kom.
Kom, unger.
- Skal jeg tage din taske med? - Ja, og Nutellaen.
Taxa!
Beklager, jeg har lige rengjort den.
Dér er en taxa!
Jeg har frokostpause.
Til hospitalet.
Mor, hun sagde fanculo og stronzo!
Jeg mister ham!
Klap i! Jeg har født to børn uden så meget råberi.
- Hvilket hospital? - Aner det ikke ... det nærmeste.
I guder! Jeg bliver dårlig!
Du vidste godt, han var gift, ikke?
- Det er på vej ud! - Ja, hvad havde du forestillet dig?
Træk vejret dybt.
Hjælper det?
Du var ligeglad med, at han havde en anden familie.
- Lad mig være. - Okay.
Stands!
Jeg vidste det ikke.
Her?
- Vil I af her? - Kør os nu til hospitalet.
Italienere er ulækre.
Jeg sladrer til Vinnie, når han kommer hjem.
Min mor Bibi er en stronza.
Er hun også Vincenzos?
Jeg har kun kendt ham i et år. Hold kæft, og lad mig føde!
Sæt mig af her.
Nej, hendes far er en anden mand.
Faktisk er han ikke en mand længere.
- Her? - Hvad?
- Vil du af her? - Kør os til hospitalet. Er du døv?
Flybilletterne!
Stands!
Nu skal du ikke også begynde!
Hjælp hende. Vandet er lige gået.
- Kom her, Bibi. Byen er ... - Fuld af galninge.
- Det bliver 11 dollar. - Hun betaler, når hun har født.
Jeg kan ikke vente.
- Er I i familie? - Nej, gudskelov.
Er der nogen, vi kan ringe til, hvis der opstår komplikationer?
Du skylder mig 11 dollar. Du må da betale.
Sig til, når hun er ti cm åben.
- Hvordan har du det? - Som om jeg skider en vandmelon.
Hvorfor falder jeg altid for sydlandske mænd?
Hun er helt åben.
- Hvad hedder hun? - Aner det ikke.
Charlene Taylor.
Nu skal du koncentrere dig og tænke på en stor, rød sol.
Slap af, og byd smerten velkommen.
Tænk rødt!
Den italienske kunstner, som ofrer alt for kunsten.
Hvor er jeg dog dum.
Han sælger kun noget, når jeg hjælper ham.
Og jeg, som ville have ham med til Italien!
Nu kommer det.
Pres! Han kan jo ikke blive derinde.
Han betalte ikke husleje.
Pres!
Derfor fik jeg ikke noget telefonnummer.
Den typiske italienske elsker.
Og den falske adresse, han gav mig!
Hvor er han sød.
Det svin!
Hvor er du sød! Svinets lille skat.
Dit lille pus!
Dit lille pussenussepus!
Han ligner ham på en prik.
Kære Maria, du må tilgive mig.
Du besvarede ikke mine breve.
Det var valentinsdag, og jeg savnede dig sådan.
Jeg drak mig fuld, og så ...
... skete det bare.
Undskyld, hvis der er tårer på papiret ...
Hvad skulle det være?
- Hvad? - Vil du have noget at spise?
Ja ... en kop kaffe.
- En lille kop. - Så gerne.
Skal du være min anden mor? Jeg har jo allerede to fædre.
Kom her.
Hvad er det for nogle sko, din mor giver dig på?
Jeg finder aldrig en anden mand, der kan massere mine fødder.
Én mand på tre år, og så bliver jeg gravid.
Der må være noget i italiensk sæd.
Hun har brug for hvile.
Må jeg spørge om noget?
Er det dig eller hende, der er gift med ham svinet?
Det er os begge to.
Amerikanske mænd er så ufølsomme.
Eller for følsomme og bøsser.
Ligesom min første mand.
Men Vincenzo ...
... var charmerende og sexet.
Italienske mænd har god tøjsmag.
Og bilsmag. Og så er de høflige.
Ikke dem alle sammen.
De spiser god mad.
Med lækker sovs.
Og så har de så meget historie.
De er kultiverede og har forstand på skønhed.
Rigtige gentlemen.
De har gode manerer.
Og så er de så ridderlige.
Har du nogensinde været i Italien?
- Må jeg sidde her? - Ja, hvorfor ikke?
Tiden flyver.
Vi er ikke herrer over fremtiden.
Deres fremtid.
Sygesikringen for børn.
Tegn den nu. Man ved jo aldrig ...
Er der noget galt?
Han har kulsort hår og ligner en lille mus.
Tak.
Pas på, du er stadig afkræftet.
Du skal hvile dig i de næste par dage.
Vil du holde ham?
Du har også fået en lillebror.
Børnene må gerne være hos mig.
Tak, men vi skal af sted.
Vores fly afgår i eftermiddag.
Nej, for Ciro har tabt billetterne.
Hvad?
I må blive her.
- Hvor er de? - Jeg lagde dem i rygsækken.
Du mister jo altid alting.
Tror du, du er klogere end mig?
- Han er jo kun et barn. - Han er præcis som sin far.
Du brugte mine penge.
Gider du tage min telefon?
Hvor er skulpturen?
Jo længere man holder på den, jo varmere bliver den.
Intet smør kan modstå den.
Er hun ude på at slå mig ihjel?
Hallo?
Jeg har ventet i to dage, og jeg har ikke været spor heldig.
Det irriterer mig.
Og du kan godt glemme alt om at blive model for mig igen.
Hold nu op, Paul ... Skulpturen er på vej.
Min veninde kommer med den.
Vincenzos kusine kommer over med den.
Hej hej.
Nul.
Ellers bliver jeg fyret. Jeg skylder tre måneders husleje.
Jeg skal hen på konsulatet og få fat i nogle nye billetter.
Han skylder mig en månedsløn og pengene for skulpturen.
Jeg kan give jer penge til flybilletter.
Har du ikke en søster eller en veninde?
Nej. Jeg har ikke nogen.
Sikke et rod.
Dér er den. Er den ikke smuk?
Jo ...
- Vinnie er en rigtig kunstner. - Og en rigtig stronzo.
Kan jeg hjælpe dig?
Jeg er mrs. Taylors mand.
Jeg skal tale med mrs. Scocozza.
Og også med mrs. Taylor.
Nå, så det er dig? Du skulle skamme dig.
Italieneren er gået, og amerikaneren vil ikke se dig.
Javel.
Vil du give den her til knægten?
Det er jo min søn.
Hold op med at se sådan på mig. I ved godt, jeg har mine ...
Ja, du har dine problemer.
Jeg var for hård ved dig. Charlene havde ret. Undskyld.
Mor tager altid en taxa, når hun skal bære noget.
- Er din mor fattig? - Nej, hun er rig.
Hun sparer bare sammen, så hun kan købe den nye Barbiedukke til mig.
Man kan også leje dem på timebasis, så de ikke behøver at overnatte.
Lej en mand!
Tre Ave Mariaer og to fadervor, så er du tilgivet ...
Hvor skal jeg tage hen?
Til hvilken kone og hvilke børn? Hvem af dem skal jeg tage mig af?
Hør her, mit barn ...
Alle børnene, en af konerne. Tre Ave Mariaer og to fadervor.
Du er tilgivet. Gå bort med fred.
Med en Parmi lyn-på-kjole kan jeg frit skifte tøj -
- fra dag til nat og til dag igen uden at være nødt til at tage hjem.
Føler man sig lidt for sexet, lyner man bare et stykke på.
Føler man sig for normal, lyner man et stykke af.
Med Parmis elastiske kjole ...
Stop!
Det er "formel", ikke "normal". Det er fjerde gang, du klokker i det.
Det er da klart. Jeg mangler min lykkestatue.
- Hvem har også skrevet det ævl? - Det har du.
Er vi ikke snart færdige?
Den er her!
Rund, fast, dejlige bryster. Giv mig nu succes.
Gudskelov, min skat er tilbage.
- Du må være Vincenzos kusine. - Ja ja. Kom med pengene!
- For hvad? - Skulpturen.
- Og Charlenes løn. - Den må hun selv hente.
- Hun har lige født. - Det er hendes problem.
Åh nej!
Hun har ikke spist i flere dage. Vågn op! Hvad er det, hun hedder?
Aner det ikke. Vi er på om 25 minutter.
Vi har ikke tid til det her.
Giver du mig de penge, eller hvad?
Hvad laver du?
- 75 ... 100 dollar om dagen. - For hvad?
Glem det. Vi har travlt.
Jeg betaler dig 75 dollar om dagen.
Nu er du vel ikke gravid?
Det gør ikke ondt.
Her i Amerika har kvinder ikke hår under armene.
Det gør kun en lillebitte smule ondt.
Mor, Raúl er her!
Undskyld, jeg kommer for sent.
Lyn alle delene på. Bare lyn løs.
Prøv at se lige så godt ud som mig.
Så er vi ved at være der. Et minut.
Du ser fantastisk ud.
Jeg føler mig virkelig smuk i min Parmi lyn-på-kjole.
Jeg har det godt med mig selv.
Lyn op.
Jeg kan gå fra lårkort til lang på ...
Jeg kan ikke få den op.
Der er alligevel ingen, der vil købe dem.
Men hvis du er interesseret, kan du låne penge af mig.
Det er jo din veninde ... jeg mener din søster.
Vi er ikke i familie med hinanden. Vi er bare gift med den samme mand.
Og nu til en ny leg.
Jeg har altid godt kunnet lide dig. Du er så temperamentsfuld.
Hallo, giv mig mine penge!
Du skal også være med i Balleformindsker-reklamen.
Bare rolig, den er ikke så slem.
Pokkers! 250 dollar lige ud af vinduet.
De er ikke pengene værd.
Det er en Parmi nøgleholder.
Husnøglen og nøglen til skabet i træningscentret.
Nøglen til din elskers lejlighed.
Luca fremstiller dem specielt til mig.
Fabriksfremstillede sko har altid en eller anden defekt.
Sømmene eller hælene. Derfor laver jeg dem i hånden.
Jeg har haft dem her i syv år, og de er stadig pæne.
Der er kun fire, der har ringet om kjolen.
Vi kan ikke ... kun fire opkald?
- Men 55 om sandalerne. - 55 opkald om mine sandaler.
Ikke dine sandaler. Hendes.
- Hendes? - Ja, Marias sandaler.
Send dine mål til os per mail, -
- så sender vi dig et par flotte sandaler for kun 199,99 dollar.
Den specielle svamp, Maria syr ind i sandalerne ...
Tak skal du have.
... absorberer svedlugten.
Der er jo ikke nogen, der har lyst til at stinke af fodsved.
Det var vist min femte kone, der forlod mig, -
- da jeg kom hjem fra en basketballkamp og tog skoene af.
Mine fødder stank simpelthen.
Det var forfærdeligt.
Stanken fyldte simpelthen hele rummet.
Så hun forlod mig, og jeg havde nok gjort det samme.
Ingen har lyst til at stinke.
Hvis jeg har dårlig ånde, tager jeg en pastil, og så er den væk.
Det er det samme med dem her. Man bliver frisk og ren.
Fuldstændig lugtfri.
Ingen lugt af fodsved.
Der er mange grunde til, at folk forlader deres ægtefælle, -
- men intet kan ødelægge et ægteskab hurtigere end fodsvamp.
Intet er værre end fodsvamp. Jo, måske bremsespor i underbukserne.
Stakkels Maria.
Hun er lidt klodset en gang imellem.
Jeg kan ikke lave sandaler af det. Jeg skal bruge noget Biofiber.
Hun henter noget Biofiber, -
- og så er Maria forhåbentlig tilbage -
- med sine håndlavede sandaler.
Jeg ved ikke så meget om Biofiber, men jeg kan fortælle jer, -
- at sidste år, da jeg dykkede i Middelhavet, -
- så jeg noget skinnende ved et koralrev, -
- og det viste sig at være denne svamp.
Det var 55 meter nede ...
Hvad vil du?
Hvorfor besvarede du ikke mine breve?
Hvad mener du? Jeg hørte ikke fra dig i ni måneder.
Du må tro mig. Jeg har endda gemt kvitteringen fra posthuset.
Se selv.
- Jeg fik dem ikke. - Så må nogen have taget dem.
Da du ikke svarede, troede jeg, du havde glemt mig.
Efter uheldet med Charlene følte jeg, at jeg burde blive sammen med hende.
Du må tro mig, Maria. Du ved da godt, jeg elsker dig.
Elsker du mig?
Elsker du mig så højt, at du går i seng med en anden?
Du forlod mig i tre år ...
Maria er snart tilbage for at arbejde videre.
Vi har vores specielle Biofiber -
- og det her, som jeg selv har dykket efter.
Hun laver også halskæder. Det er en ægte kunsthåndværker, vi har her.
En dejlig kvinde. Kom nu tilbage, Maria.
Hun knokler, så jeg kan tilbyde dig et par ...
... eller to for under 400 dollar!
Du kan få mit slips for 11 dollar sammen med et par sandaler.
Køber du to par sandaler, får du slipset gratis.
Både svampen og slipset er lugtfrie.
Vi har mange ting til salg, og det er jo derfor, jeg er her.
For at tilbyde dig en rigtig god handel.
Kan du lide mit ur? Værsgo.
Og hvad med den her saks?
Den kan både klippe og stikke.
Man kan klippe og stikke.
Den er ikke til salg. Hvor er Maria? Maria!
Hvor fanden er hun?
Hej, jeg hedder Paul Parmisan.
Jeg håber ikke, I hørte det dér ...
Se, hvad jeg må gøre for at fortælle dig, at jeg elsker dig.
Du er jo som et vilddyr.
Det er jo dig, jeg elsker.
Kun dig.
Hver gang jeg laver en skulptur, tænker jeg på dig.
Lad os rejse hjem.
Til solen.
Sammen.
Kan du huske, at du altid ventede på mig oppe på klipperne?
Jeg blev helt vild, når jeg så dig ligge dér i solen.
Jeg vil have dig! Jeg har drømt om det her i månedsvis.
Jeg ved godt, jeg begik en fejl.
Men hvad ville du have gjort i mit sted?
Tror du bare, du kan komme tilbage, som om intet er hændt?
Du har lige fået et barn med Charlene.
Du er ligeglad med alle andre end dig selv.
Tror du virkelig det?
Maria?
Hvis du ikke elsker mig længere, begår jeg selvmord.
Vincenzo!
Dér kan du se. Du elsker mig stadig.
Selvfølgelig elsker jeg dig. Nu kan du sidde derude og fryse.
Maria, du må ikke efterlade mig her.
Maria, hvad foregår der? Jeg hørte noget råberi.
Du skylder mig penge.
Jeg har arbejdet 15 timer uden pause.
Du har brændt mit hår af og ødelagt mine armhuler.
Og hvor er det Biofiber?
Tag det roligt. Her er dine penge.
Værsgo.
Det er jo kun pengene for skulpturen. Hvad med mine 100 dollar for i dag?
Jeg kommer ikke i morgen, hvis jeg ikke får en kontrakt.
Den er god med dig. Ikke engang Charlene har en kontrakt.
Hvor skal du hen?
Det er mr. Dolcini.
Vi er ikke færdige endnu.
Kom så her! Nej, ikke dig, Luca. Undskyld.
Jeg har fået en idé til en ny sandal.
Vi har solgt et par nøgleholdere, men så du de håndlavede sandaler?
Hvis vi fremstiller dem med dine maskiner, bliver vi rige.
Jeg fortæller dig det hele i morgen. Så kan vi nok finde ud af noget.
Svin!
Så ses vi i morgen tidlig klokken otte.
Ciao.
Ville du måske overlade dine børn til en vildfremmed?
"Lej en mand"!
I en by fuld af galninge? Har jeg ikke ret?
Hun er simpelthen for meget.
Selvom mine børn vel på en måde også er hendes.
Hun har jo fået to børn med sin mand ... jeg mener min mand.
Har jeg ikke ret?
Jeg har ret.
Så er det din tur.
Bliv ved med det, hvis den skal blive hård.
Sådan.
Ja, lige dér.
Fingrene væk fra mit barn!
- Er alt i orden? - Hvem er du?
Det er min mor.
- Charlene? - Ja.
Sikringerne sidder vist herhenne.
Bliv dér.
Det er vist herhenne.
Charlene?
Ja, jeg er Char...
Vi var bare i gang med at lave pandekager med Nutella.
Nutella?
Mit barn står ude i opgangen.
Nu skal jeg tage den.
Bibi, gå lige ud og hjælp ...
Sig til din far, jeg mener Vinnie ...
Jeg hedder Raúl.
Maria bad mig passe ungerne.
Kom med dine fødder.
Træk vejret.
Godt.
Sådan.
Hej.
Hej, Maria. Jeg tog din kuffert med herhen.
Betalte Paul dig?
På vej hjem fandt jeg en butik, der solgte Biofiber.
Jeg skyndte mig at købe noget. Jeg er bare så lykkelig.
Så er det ud!
Jeg sender dig pengene, når jeg kommer hjem.
- Jeg har virkelig brug for det. - Og hvad så? Jeg sagde ud!
Vi skal alligevel alle sammen ud herfra, -
- fordi du har brugt huslejepengene på det dér.
Først tager du min mand og mit job, og nu tager du mine penge.
Og så efterlader du vores børn sammen med en vildfremmed.
Du skal ud af mit liv! Skrid hjem til Italien!
Kalder du det et job? Det er ren tortur. Behold det bare.
Det gælder også Vincenzo, for det her show gider jeg ikke.
Vil du have nøglerne til min lejlighed?
Nej tak. Konsulatet vil sikkert hjælpe os.
Er du sikker?
Jeg vil blive her og lege med Bibi.
Hun må ikke rejse!
Hun skal blive her!
Det er også din skyld!
Hvorfor sker det her altid for mig?
Det er jo bare børn.
- Er du italiener? - Nej, cubaner.
Godt. Italienske mænd er nogle røvhuller.
De er totalt uansvarlige.
De er deres koner utro. Og så lyver de.
De spiser en masse hvidløg.
Og så spiser de altid pasta, som absolut skal være al dente.
Jeg var ikke klar over det ...
Det er okay.
Jeg tager ham.
Hvor har du den tibetanske sten fra?
Den siges at føre folk sammen med den eneste ene.
Du er den eneste, der elsker mig.
- Mor? - Skal du tisse?
Nej, jeg er sulten.
Det ved jeg godt, men du er nødt til at vente.
I morgen på flyet må du spise lige så meget, du kan.
- Jamen jeg er sulten nu. - Det ved jeg godt.
Det skal nok gå.
Vi tre har jo altid klaret os.
Måske vil don Peppino hjælpe os. Han er ikke noget dårligt menneske.
Han vil købe skolebøger til dig.
Og en ny Barbiedukke til dig.
Gad vide, hvor Maria sov i nat.
Bare ungerne har det godt.
- Hvad er det? - Maria lagde den til dig.
"Til dine smukke fødder."
- Jeg er en stor idiot. - Nej, du er ej.
- Hallo? - Du må ikke lægge på.
Hvad vil du, Vincenzo? Jeg gider ikke snakke med dig.
Vi har et problem, vi er nødt til at tage os af.
Du forsvandt bare og lod mig føde alene.
Paul vil stjæle idéen til Marias sandaler.
Han har et møde med Luca klokken otte.
Klokken otte? Det kan vi da ikke nå.
Vi er nødt til at prøve.
Hun lever og ånder for de sandaler. Hvor er hun?
- Hun snakkede om konsulatet. - Er du sikker?
Op med dig.
Undskyld, Maria.
I må gerne bo hos mig. Faktisk er I nødt til det.
Det kan vi ikke. Jeg har hverken penge eller arbejde.
Du har et arbejde, hvis vi skynder os. Vincenzo venter.
- Vincenzo? - Ja, men vi skal skynde os.
Kan du huske Balleformindskeren?
Nu har jeg fået en endnu bedre idé.
Man syr svampen her på sålen, og så syr man det her på bagefter.
5th Avenue og 13th Street.
Ud!
Det kostede mig 50 dollar at få bilen ren.
Jamen vi betaler for det hele.
Ud sagde jeg!
Hold nu op.
Kom.
Og så sætter man det her på. Det hedder vist Biofister.
Taxa!
Jeg skal vande!
Det er en guldgrube, og jeg har helt selv fundet på det.
Det er løgn!
Hvad laver du dér, Vincenzo?
Det dér er min kones design.
Laver Charlene sandaler?
Nej, men det gør min italienske kone Maria.
- Jeg troede, Maria var din kusine. - Hvad snakker du om?
Du må være Luca Dolcini.
- Hun har tisset på mig. - Jeg sagde det jo.
Fy for pokker!
Det handler ikke om sko, men om kultur.
Hvordan ... øh ...
Hvordan kan vi bevare traditionerne, hvis vi bruger maskiner?
Og plastik!
Den vej?
Hvordan skal vi kunne udvikle os, -
- hvis vi ikke respekterer kvindernes håndværk?
Maria, fortæl ham, at sålen var din idé.
Jeg hørte selv, han sagde, at det var hans idé.
Jeg elsker dig, Maria.
Hør på hende, Luca.
- Det er hendes idé. - Ja, selvfølgelig.
Hvordan kan vi vide det?
Du skal ikke høre på de tossehoveder.
Så spørg ham, hvorfor det her materiale ikke duer.
Man skal jo bruge det dér Bio ... fabio.
Biofabio?
Det er jo bare en prototype.
Det hedder Biofiber.
Hvorfor har man brug for Biofiber?
Fordi det kommer fra Middelhavet.
Jeg har selv hentet det op. Det er mit!
Jeg importerer det.
Vi kommer til at score kassen. Det her er super holdbart.
- Og så er det ... - Ja?
Jeg klarer den.
Jeg er bare lidt svimmel.
Værsgo, Maria.
I årevis har jeg lavet klassiske lædersandaler.
Men så opdagede jeg havsvampens utrolige antibakterielle egenskaber.
Den indeholder exotoksin, som er bakteriedræbende.
Hvis man lægger et stykke af svampen på sålen, -
- tilpasser sålen sig fodens naturlige facon, -
- så sandalen bliver ortopædisk.
Problemet er, at sålen ikke må blive våd.
Og derfor skal der noget ovenpå?
Men så fandt jeg Biofiber, som kun sælges her i Amerika.
Det er vandtæt og åndbart.
Det var det, jeg sagde: holdbart.
Hold mund.
Nu kan jeg fuldende sandalerne, så svampen ikke går i stykker.
Men hvis du vil fremstille dem, bliver det på min måde.
Svampen er naturligt forekommende ved Procida, hvor jeg kommer fra.
Hun tørrer den i solen sammen med citronskaller.
Sålen bliver tilsat kanel, for svedlugt kan være genstridig.
Paul her er lidt klodset.
Vores produkter er naturlige og hypoallergente.
Vores lejlighed er klar om en uges tid.
Bare tag jer god tid.
- Det er nok Raúl. - Han er på arbejde, så det er en ny.
Hej.
Far!
Hvad vil du?
I har bestilt en mand.
Lad ham blive, mor!
Han er da ikke en vildtfremmed.
Godt, men der er visse regler.
Vil du farvelægge?
Hvad laver du?
Fortsæt bare.
- Her er din ugeløn. - I behøver ikke betale mig.
Jeg stoler ikke på dig længere.
Vi skal kun have et professionelt forhold.
Ren forretning.
Tilgiver du mig nogensinde?
Jeg foretrækker at leje dig et stykke tid.
Nu ved jeg, han er min far.
Flyt dig lige.
Maria skal have svampene om to dage.
Hun har sat mig på gaden.
Hun har ruineret mig.
Godmorgen.
Godmorgen!
Don Peppino, hold dog op med at tænke på Maria.
Kom herop og få en kop kaffe.
Det er vel bedre end ingenting.
Hej, Maria, det er Charlene. Hvor er du? Vi skal på om lidt.
- Hej, Charlene. - Du kommer altid for sent.
Er der noget nyt om svampene?
Jeg har lige ringet til Italien, og svampene er på vej.
Det lyder godt. Har Vincenzo husket at give den lille en flaske?
Den lille sover, og vi var faktisk midt i noget.
Ja, vi var!
Er ungerne i skole?
"Lej en mand" giver os for resten rabat i ferien. Genialt, ikke?
Maria? Maria?
Maria?
Nu ikke igen.